Visst är det svårt att andas.
- Jag kanske tvättar håret. - Varför?
Det är sånt man brukar göra.
Jag känner mig inte som en människa.
Inte jag heller.
- Jag kanske ska krypa ner i sängen. - Eller i ett hål.
Jag vill krypa ner i ett hål i en månad.
- Jag vet inte vad jag ska göra. - Andas.
För första gången på 20 år känner jag att jag kan andas.
Jag skulle vilja klättra upp på taket
och skrika: "Jag är homosexuell
och kär i Robert Hanson, som också är homosexuell."
Okej, vi äter frukost först.
Och sen åker vi till jobbet. Och sen... låter vi bli att göra det.
Han kommer att fortsätta ringa!
Och jag fortsätter att inte svara.
Det är mindre tillfredsställande än att slänga på luren,
men jag får bearbeta besvikelsen senare.
Bara för att vi har kommit ut ska vi inte bli överdrivet gay.
Jag vet.
Så...
Vilken tid är vittnesmålet?
Är du fortfarande här?
- Vad tusan nu? - Nej. Svara inte.
- Vem är det? - Släpp inte in nån.
Det är mig och Jason, vännen.
Jason och jag. Amanda gick tydligen aldrig i high school.
Vi vill ge dig en kram och se till att allt är okej.
Inte okej! Inte okej!
Vänta ett ögonblick. Jag kommer snart.
- Vad är det med dig? - Vad gör de här?
- De kom förbi för att träffa mig. - Man kommer inte förbi.
Man ringer. Man bestämmer träff.
Man planerar veckor i förväg och avbokar tre gånger.
Borde de inte lämna dig ifred och ge dig utrymme
av respekt för vår situation? Är inte det vad vi behöver?
Nej, vi behöver folk som vet vad vi behöver, för det vet inte vi.
Det är därför de kallas vänner.
Jag är inte säker på att det är därför de kallas vänner.
Jag tror att det är ett tyskt ord.
Jag minns inte ursprunget, jag gick en kurs...
Kom ner, ungar.
Ställ telefonen på sin plats!
- Mal! - Hej, mamma. Hur mår du?
Jag vet inte, jag bara...
Madison! Nej! Rör inte den där.
Det står från sex år på kartongen.
Förlåt, mamma. Fortsätt.
Det finns folk i mitt hus. Fattar du? Folk!
Frankies vänner tyckte att det var okej att komma förbi.
- Vänta, är Frankie kvar? - Jag vet. Eller hur?
- Frankie? - Hej på er.
Kära nån, låt mig kamma dig.
Åh, gumman, du ser hemsk ut. Fy fan.
Tack.
- Jag... Jag känner... Det är svårt. - Ja.
Och alla försöker... Men det funkar inte. För det...
Det är orden... Det finns inga ord...
Det är bara trams som kommer ut. Men... jag är så trött.
- Luta dig mot oss idag. - Ja,
som jag lutade mig mot dig när Amanda gjorde slut mellan mig och Josh.
Jag tror att han snodde mina silverbestick.
De var inte äkta, han gjorde dig en tjänst.
Vill du lätta på trycket, göra en scrapbook, hämnas?
Vem berättade för er om Sol?
- Sol. - Han är bara orolig för dig.
Vilken människovän. Jag längtar efter hans konsert med Bono.
Jag måste få ut henne härifrån.
Hon kanske behöver en liten knuff.
- Det sa Brianna också. - Har Brianna ringt?
Nej. Hon sms: ade. Men det var nog inte menat åt mig.
Det började med: "Läget, bitch?"
Det tog mig 20 minuter att skriva tillbaka: "Fel bitch."
Bra svar, mamma.
Herregud. De kommer. Jag måste gömma mig. Hejdå.
Grace! Kom och hälsa.
Hej, Grace. Jason och jag vill bjuda er tjejer på lunch.
Nej tack.
- Du måste ju äta. - Ja.
Nej, det behöver hon faktiskt inte.
Kom igen, följ med. Jag kan hjälpa dig.
Har du skaffat en advokat än? Jag känner alla advokater i delstaten.
Det borde hon göra, hon har använt de flesta.
Näpp. Nej.
Här är den rätta för dig: Shirley O'Reilly.
Irländska. Han har alltid varit skraj för irländska kvinnor.
Hans mor var irländska.
Bra, för Shirley är den allra bästa.
Hon kommer att få Roberts advokat att gråta i bilen på parkeringen.
Jag lägger den här överst i högen.
Nej, vänta.
- Nej, nej, nej. - Nej, nej, nej.
- Vi skulle ju bjuda er. - Vi betalar.
Jag ber er. Era råd har besparat mig hundratals arvodestimmar.
Visste ni nåt om Sol?
Nej!
Visste alla? Var jag den enda som inte visste?
Jag blev chockad. Jag svär.
Jag tror att alla är gay.
Ingen visste, Frankie.
Alla trodde att ni var det perfekta paret.
Sluta ringa!
Frun. Ert köp medgavs ej.
Vad pratar du om? Det har aldrig hänt för...
Åh nej.
Han skulle aldrig... Det svinet.
Prova ditt.
- Va? - Här. Ge honom ditt kreditkort!
Men... våra vänner bjuder ju oss på lunch.
- Sir! - Nej, nej, nej.
- Grace! - Hittade mina solglasögon.
Snälla du...
Grace, vad tusan är det som pågår?
Robert har spärrat mitt kreditkort.
Varför?
På så vis kan du inte göra några stora inköp förrän allt är uppdelat.
Ett sorts jävelskapsskydd.
Eller köpa lunch, tydligen.
Sol skulle inte göra så mot mig.
Det var fel att låta dig övertala mig!
Vi har inte gjort nåt fel.
Vi gör bara det vi råder alla andra i vår situation.
Frankie är inte "alla andra". Jag skulle ha varnat henne.
Vi pratar om allt.
Det är så vi gör. Gjorde.
- Gör! - Du försökte ju ringa henne.
Hur ska du kunna berätta nåt om hon inte svarar?
Det är orättvist.
Det här känns fruktansvärt.
Vilket är bättre?
Fruktansvärt med mig, eller utan mig?
Fruktansvärt med.
Lita då på mig.
Jo... Det här är också spärrat.
Den gråhåriga skithögen.
Vilken av dem?
Sir, var snäll och ta det här.
Jag har arbetat hårt för det här kortet. Tack så mycket.
Så, killarna agerar fort.
- Bor de redan ihop? - Nej.
Sol är väldigt gammaldags.
Ni måste bege er hem och hävda äganderätten.
De kan inte sparka ut er om ni bor där.
Jag vill inte ha mitt hem. Det var alltid mer hans än mitt.
Men strandhuset å andra sidan...
Jag älskar mitt hus. Där uppfostrade jag mina pojkar.
Allt bra som nånsin har hänt mig, har hänt där.
Då borde du åka dit.
- Eller hur, Amanda? - Ja.
Du ska åka dit och bo där. Amanda säger det!
- Och hon har skilt sig tre gånger. - Tre.
- Åk och kräv ditt hus. - Ja.
- Seså, nu på en gång! - Ja!
Sätt på dig skorna.
- Har ni spärrat deras bankkort? - Jag vet. Hemskt.
- Det kommer hon att tolka som fientligt. - Kanske för att det är det.
Att hon inte ringer tillbaka är också fientligt.
Eller värre, taktiskt. Hon förhindrar skilsmässan.
Så ondskefull är hon inte.
Nej, men just nu är hon säkert rätt förbannad.
Bud, enda skälet till det här
är att Frankie har en förmåga att göra impulsköp.
Ursäkta mig, du talar om min mor.
Jag dömer henne inte.
Vissa människor... handlar känslomässigt.
Inget stort.
När Coyote skrevs in på behandlingshem köpte hon en jurta för 10 000 dollar.
Och när du åkte iväg till college... vad hände då?
Hon blev deprimerad. Och köpte en alpacka.
Men hon virkade mössor åt alla till chanukka.
Men vi vill undvika allt det där.
Så fort du fått tag i henne kommer det att kännas bättre.
- Hallå? - Fan ta dig, Sol!
Jag ska hem till mitt hus. Hörde du det? Mitt hus.
Och vet du vad? Jag tänker slänga på luren.
Gud, vad skönt det kändes.
Frankie? Frankie? Mår du bra? Vad hände?
Inget. Hejdå.
Mal? Du måste göra mig en tjänst.
Åk till huset och hämta några saker som du kör till Frankies hus. Fort.
Vänta, tänker du flytta in hos Frankie?
Ja, jag har blivit tokig. Nej!
Jag ska installera Frankie i huset, sen åker jag till strandhuset. Ensam.
Äntligen. Med mina grejer.
- Som du ska packa in i min bil. - Okej...
- Nu? - Ja, nu.
Okej. Inga problem.
Jag... Jag stöttar dig hela vägen, mamma.
Japp. Jag ska bara ringa Mitch
och be honom hämta ungarna hos Natalie.
Fan också.
Jag skulle ju hämta Brianna på bilstället.
Men vet du vad? Inga problem.
Jag ska bara mata hunden och sen
gör jag knipövningarna i bilen. Visst, okej.
- Sätt igång, ge mig en lista. - Sminkväskan, lite kläder...
Mina fina handväskor, mitt smyckeskrin... Mormors sjal...
- Ja... okej. - En bok från sängbordet, tofflorna...
Och... Kära nån, hejdå.
- Tack så hemskt mycket. - Ingen orsak.
Tack för allt.
Det får räcka så länge. Tack, gumman. Hejdå.
- Jag har druckit två drinkar. - Okej.
Jag fattar inte. Varför ringer hon bara dig?
Hon ringer aldrig mig om hon behöver nåt.
Du har inte ringt henne en enda gång i veckan.
Att messa är som att ringa. Och jag la till en smiley med hjärtformade ögon.
Det säger väl kärlek om nåt.
Ser du inte kopplingen till varför hon inte kontaktar dig?
Kanske.
Titta.
Vadå?
- Hildy har väl inte kommit än. - Nej. Fattiga riddare.
Och?
Pappa kan inte laga mat. Sol måste ha sovit över.
- Hallå? - Hej, hur går det?
Under halva dagen hade jag en lapp på ryggen med texten:
"Alla mina drömmar är döda."
Vad kul att de har lärt känna dig.
Du, hör på. Mamma är upprörd över
att pappa har påbörjat skilsmässan. Hon pratar inte ens med honom.
Så han åker förstås dit för att försöka prata...
Pappa är bra på sånt. Han kan säkert lugna ner henne.
Robert följer också med.
Det lär gå åt helvete.
- Precis. - Hon kommer att köpa en husbil.
Nej, han har spärrat hennes kort.
Jag känner hennes smärta.
Vi lovade att vi skulle stötta henne.
Men jag kan inte lämna jobbet. Du måste åka dit.
- Måste jag? - Ja.
Okej. Ja, jag kan göra det.
Jag ska bara kolla busstidtabellen...
- Fan också. Just det. - Vadå?
Du kan fortfarande inte köra.
Jo, jag kan köra.
Men trafikverket vill inte att jag gör det
förrän om 214 dagar.
Jag skickar en bil.
Varför går du inte bara in?
Jag vill inte bara klampa på.
Det är ditt hus. Du bor fortfarande här.
Grace, Robert är här!
Frankie, Frankie...
Jag motsätter mig din närvaro. Du är osynlig för mig.
Förlåt. Jag skulle inte ha gjort det utan att först prata med dig.
Nu är jag förvirrad.
Pratar vi om affären eller om kreditkortet?
Förresten, du fick en kartong från Zappos. Den körde jag över.
Jag såg det.
Hej, Grace.
Vad gör du här?
- Jag... följde med Sol. - Ja. Så mycket fattade jag.
Tack för varningen om kreditkortet.
Jag är ledsen, men du vet hur det funkar.
Du har varit gift med en skilsmässoadvokat i 40 år.
Ja, precis.
Vill du ha krig kan jag ringa Shirley O'Reilly.
Shirley O'Reilly? Hon lär ha slagit en polishund på käften en gång.
Allt det här är jättejobbigt.
Vi kan jävlas med varandra och göra det ännu mer smärtsamt.
- Vi kan bli "såna människor". - Det vet du att jag inte vill.
Vad vill du, då?
Nu sitter inte din klients skata till fru på andra sidan bordet.
Eller nån galen make.
Den här gången är personen på andra sidan bordet jag.
Kvinnan du var gift med i 40 år.
Kvinnan som uppfostrade dina barn.
Det är jag som sitter på andra sidan bordet.
Så hur vill du hantera det här?
Jag vet inte.
Jag har varit skilsmässoadvokat i nästa hela mitt vuxna liv...
men jag har ingen aning om hur jag ska hantera det här.
Ja. Jag vet.
Jag försökte ringa för att diskutera händelseförloppet.
- Kan du inte titta på mig? - Ursäkta, jag läser.
Du läser inte... Populära snickerier.
Jag kan också överraska.
Du är inte den enda med ett hemligt liv.
Är du en hemlig snickare?
Jag avskyr att du, knappt en vecka efter att ha förstört mitt liv,
redan har påbörjat det juridiska... och advokatarbetet...
och spärrandet av bankkort...
Så fort jag delger dig och du besvarar det
kan du börja få tillfälligt underhåll.
Och det är riktigt bra.
Det är alltid bättre än vanligt underhåll.
Tänker du blåsa mig vad gäller underhållet?
Nej! Jag vill att du blåser mig!
Be din advokat lägga mig på glödande kol och sätta eld på mitt hår.
Fast det kanske skulle hända av sig självt.
Det hjälper inte.
Hon blir inte glad när hon ser att vi packat hennes grejer i sopsäckar.
Jag messar en vacker ursäkt.
Tack för hjälpen.
Varsågod!
Kan du sakta ner lite och invänta din syster?
Jag går förresten inte in dit när vi...
- Jo. - Nej, jag ska sitta...
- Vi ska kolla till mamma. - Jag ska sitta på en sten.
Bree?
Herregud.
Är Cayote tillbaka från behandlingshemmet?
Visste du inte det?
- Nej. - Han sover på soffan hos Bud.
- Bor... han där? - Ja.
Har du inte sett honom sen han gjorde en Stanley Kowalski på din gräsmatta?
Det här kommer att bli kul. Coyote!
- Hej! - Hej, Bree.
- Kul att ses! - Detsamma!
Så... vad är det egentligen som pågår därinne?
Jag vet inte, men Mallory fick precis reda på att du är tillbaka.
Ursäkta.
- Hej, Mal. - Nej.
- Kan vi inte prata? - Nej.
Okej.
- Jag går in. - Nej! Varför då?
För att våra pappor har spärrat våra mammors kreditkort.
Har de spärrat deras kredit... Jag pratar inte med dig.
- De har spärrat våra mammors kort! - Lägg av, Mallory!
Nej!
Jag vet inte ens riktigt vad jag gjorde den natten.
Jag... Jag vet att polisen kom...
och jag vet att det...
Jag vet att det var en incident med bilen...
Men jag...
Allvarligt? Tänker du verkligen göra det här nu?
Tänker du få det att handla om dig
nu när de fyra är tillsammans för första gången sen...
du vet...
Gay-maggedon?
- Arma-gaydon? Är det bättre? - Det är bättre.
Hej, allihop.
- Hej. - Hur är det?
Trevligt att träffas. Varför har du inte gått in?
Vad gör du här? Du bad mig ta hand om det.
Jag vet. Men jag är bara... här som förstärkning.
Du snackar skit. Du litar inte på mig.
Du står ju härute, och det bad jag dig inte om.
Okej. Jag går in.
Nej! Varför ska du göra det?
Varför, när det är så kul här ute?
De är ju vuxna. Ingen har bett oss gå in.
Tekniskt sett bad jag honom.
Tycker du att vi ska stanna här,
eller vill du inte ta itu med det här?
Två saker kan stämma.
Vad fan gör han här?
Mitch är här.
Så här ska vi göra. Du ger mig strandhuset.
Och du tar huset.
Jag tänker varken skrika eller hota,
du ska inte spärra nåt,
och du ska inte använda det jag säger mot mig,
och du ska inte vinna en tvist bara för att du kan.
Gud, vilken skitstövel jag är.
Betyder det ja?
Ja.
Jag vill att du får strandhuset.
Jag ska göra allt jag kan för att det ska bli så, och jag tar huset.
Fast när man tänker på marknadsvärdet...
Skitstövel. Okej.
- Hej, gullungar! - Hej.
Vad gör du här?
Du bad mig hämta barnen.
Hämta barnen och köra hem dem.
Var inte det underförstått när jag bad dig "hämta barnen"?
Du sa att du skulle till Frankie och att jag skulle...
Okej. Det var underförstått. Jag är en idiot.
Då så. Jag kör hem barnen
precis som nån som förstår engelska skulle göra.
Hej, Mitch.
Jag ber om ursäkt för det jag gjorde den natten. Beroende är en sjukdom.
Du är läkare! Du förstår dig på sjukdomar!
Hej, Maddie.
Okej, är det nån som vill ta ett glas? Förutom alkoholisten?
Jag är på.
Jag med.
Jaså, menar du nu?
Jag... Jag borde stanna och prata med mamma.
Nej, jag gör det. Snälla.
Du bad mig ta hand om mamma, så låt mig göra det.
Vi dricker hos mig så jag kan gå hem.
Frankie, jag har sjabblat på många vis.
Men vi försöker göra det här rätt.
Det känns trösterikt att höra det om dig och din pojkvän.
Jag vet. Jag vet hur det låter.
Men vi har diskuterat i timtal hur vi skulle
göra det på schystast möjliga sätt.
- När då? - Vadå?
När diskuterade ni det?
Var det förra veckan, eller veckan dessförinnan?
Jag vet inte...
Pratade ni om det i lördags när du och jag satt i det här rummet
och valde mellan att gå på bondemarknad eller på bio...
Var det då ni bestämde er för att spärra mitt kreditkort?
Nej! Jag ville inte ens spärra ditt kort!
Men det gjorde du.
Robert oroade sig för din tendens att spendera pengar.
Ut ur mitt hus.
Jag vill inte ens se på dig. Gå och lev med Robert.
Okej, okej.
Jag förstår.
- Jag hämtar mina saker... - Låt bli. Jag bränner allt ändå.
- Vi var inte redo att flytta ihop. - Snyft, snyft.
Du kan gott sova i jurtan.
Nu går vi, Sol.
Vi borde gå nu.
Var inte arg på honom, Frankie.
Det är mitt fel. Jag är en skitstövel.
Din mamma var suverän idag.
Hon sa verkligen ifrån när det gällde din far.
Och hon kommer att få huset.
Det finns en stark kvinna under allt mjukt tyg.
- Ja. - En del inser inte det.
Det måste hon vara med tanke på hur du har behandlat henne.
Ja.
Nu har hon all mat hon behöver.
Och... Jaha, en påse gräs!
Hon kommer att klara sig fint.
Jag önskar att du inte hade berättat om den.
Allt är ordnat, Frankie. Du har mat för en hel armé.
Så... Då är det bäst att jag lämnar dig...
Var nåt av det äkta?
Du kommer att få nya minnen, Frankie.
Nya och bättre minnen. Och du kan återanvända ramarna!
Okej... då ger jag mig av.
Och... du har mat i kylen...
Fast det har jag redan sagt.
Vi hörs av snart.
Mår du bra?
Jo tack, tids nog.
Jag ska bara göra det jag alltid gör när jag är deppig.
Jag avskyr mitt liv.